"Холмарк" Представя: Изгубеният "Свети Валентин"
Тя очакваше неговото завръщане.
Работя тук от 25 години. Никога не си закъснявала.
Брой и още 40 години преди това.
Сега млада репортерка ще разкаже историята за безграничната любов...
Влюбваш се във внука й. ... за това да преоткриеш себе си.
Дженифър Лав Хюит и Бети Уайт... - Не вярвам в такива неща...
Две прекрасни любовни истории.
Искам пак да виждам влюбени хора. - Благодаря ти.
Дженифър Лав Хюит и Бети Уайт
във филма на Холмарк: "ИЗГУБЕНИЯТ СВЕТИ ВАЛЕНТИН"
Ти каза, че няма да плачеш. - Не...
...ти го каза. Аз не съм.
Не ми харесва... че те оставям.
Особено след като знам, че няма да съм се върнал навреме.
Няма да ме видиш дебела. - Това го чаках с нетърпение.
Мислех си как ще прекараме първата си годишнина.
Първо повикване за "Южен Пасифик 37".
Това е за нас.
Искам да ми пишеш всеки ден.
Искам да зная как се чувстваш, какво си яла за закуска...
Колко се уморявам? - И това също.
Режисьор: Дарнел Мартин
О, не, недей... Карълайн, вече говорихме за това.
Обещай ми, че ще се върнеш.
Ще се върна, обещавам.
Последно повикване за "Южен Пасифик 37".
Не се безпокой. Всичко ще бъде наред.
Ще те чакам!
Нийл!
Сега притежаваш сърцето ми! Дръж го до твоето и ми го върни!
Винаги ще те обичам. Карълайн.
Карълайн!
Честит "Свети Валентин".
Здравейте, г-жо Томас, как сте? - О, г-н Уилямс, седнете.
Изглеждате чудесно. - Ако е така, ставаме двама.
Казвах се, че е време онази красавица Карълайн Томас да се появи.
И ето ви по график!
Не искам да закъснявам. - Не съм си го и помислял.
Работя тук от 25 години, не сте закъсняла и един път.
Както и още 40 години преди това.
Не знам дали съм ви казвала, но докато още преподавах...
...винаги си вземах почивка на Свети Валентин, за да идвам тук.
Да ви донеса ли нещо? Вода? - Не, благодаря. Просто ще си поседя.
Имам си всичко необходимо.
Ами тогава... всичко хубаво.
И... край.
Трябва нещо да осъдим.
Супер, да не е нещо със стипендиите?
Г-н Фигероа не желае да бъде интервюиран.
Но сенатор Ървинг ще иска след изборите да запази поста си.
И беше така добър да сподели своите мисли и спомени.
Биографията му и разкрития. Книгите му - още разкрития.
Негови статии, статии за него.
Това е заради инициативата му за помощ на ветераните.
Неговия не толкова американски бележник.
Точно така. Ако улучиш подхода, ще удариш по суровия му профил.
И като твой продуцент те подкрепям.
И няма повече да сме заседнали в сухата пустиня.
Може би имаш нужда от вода, Джули.
Натам съм се запътила.
Ти заседнала ли се чувстваш, Сюзън? - Не и аз. Добре ми е тук.
Сенатор Ървинг искал да му вземем интервю, ще му се да го преизберат.
Хората имат интереси. - Той е човек, понякога е интересен.
Ние не сме му хроникьори. Ние сме: "Американски дневник" и ето какво:
През 1944г. една младоженка на на "Свети Валентин"отива на гарата...
...за да посрещне съпруга си след края на войната.
Той не се появява, но тя продължава да идва и 65 години...
...тя отново и отново отива на гарата на "Свети Валентин", включително...
...миналия февруари, за да чака своя влак.
И? - Това е.
Какво друго прави? Подкрепя жените на загиналите или нещо друго?
Отива на гарата и чака. Това е любовна история.
Знаеш ли за какво ми напомня? За една японска история с куче.
Жена от Акита ходи на гарата да търси кучето си, 10 години след смъртта му.
Не... - Да видим...
Кучета и жени чакат на гарата да видят любимите си? Стига!
Лукас Томас - Сюзън Алисън. - Здравейте.
Аз съм внукът на жената, която ходи на гарата да види любимия си.
Лукас и племенникът ми, Боби се познават от университета.
Когато жена ми чула тази история тя отчаяно ме помоли...
...да измисля начин да вкарам баба ви в програмата.
Разбирам, че това ще е от полза за шоуто ви, но...
...не съм сигурен, че баба ми ще се съгласи.
Благодаря ти за обяда, Грег. - Няма защо.
Радвам се, че се запознахме.
Много умно, Сюзън. - Ще се добера до историята.
Здравейте. казвам се Сюзън Алисън от "Американски Дневник" по GNTV.
Здравей. извинявай, скъпа, но не съм запозната с програмата ти.
Вие ли сте Карълайн Томас? - Да.
Супер. Искаме да ви интервюираме за телевизионното ни шоу.
Мен? Мисля, че бъркате човека.
Не, сигурна съм, че вас търся.
Не, благодаря... Аз... Извинете ме, водата в каната завря.
Добре...
Казах ли че съм от "Американски Дневник"?
Да, но не се интересувам... Извинете ме, заета съм...
Познавам Лукас. - Приятелка сте на Лукас?
Защо не казахте? Заповядайте!
Разполагайте се. Чай? - Благодаря.
Как казахте, че се казвате? - Сюзън, Алисън.
Ало? - Лукас, баба ти се обажда.
Не си ми казвал, че твоя приятелка ще се отбива днес.
Ти ще дойдеш ли?
Каква приятелка? - Сюзън Алисън.
За някакво интервю. - Тя вкъщи ли е?
Да, пием чай.
Ще дойда след малко. - Тогава ще се видим скоро.
Бабо? - Здравей, скъпи.
Ей, Лукас, здравей! Как си?
Добре съм, само че съм изненадан да видя приятелката си тук.
Не казах, че си ми приятел, а че те познавам.
Уау, какви красиви розови храсти.
Този храст е мъртъв.
Не е мъртъв! Той е много специален за мен.
Със съпруга ми го засадихме много отдавна.
Кога беше това? - Бабо, ще ни извиниш ли за малко?
Разбира се, скъпи... ще приготвя малко студен чай.
Звучи страхотно! - Сега ще стане. Благодаря.
Какво правиш тук? Мислех, че баба ми не те интересува.
Знаеш ли, останал си с погрешно впечатление.
Наистина ли? - Сега съм тук, така че...
Пет минути. Моля те!
Мисля, че може да направим най-хубавата история.
История, която да накара хората да повярват в любовта.
Като тази история с японското куче.
История с японско куче?
Историята ви ще напомни на хората кое е най-важното.
Не разбирам защо аз?
Има толкова други жени, преминали по същия път.
Моята история не е по-различна.
Много по-различна е. - Наистина ли?
Моля те кажи ни, защо е толкова по-различна.
Ами...
...вие... вие... сте запазили любовта си жива.
Съжалявам, скъпа, но не мисля, че това е за мен.
Много жени са запазили любовта си. Аз само продължих да ходя на гарата.
Тъжно е, как цял живот може да ходиш на някаква гара...
...и да чакаш някой, който няма да се върне.
Джули, не е целият й живот, а един ден годишно.
Ти ме чакаш повече всеки уикенд да се завърна от играта си по голф.
Сюзън прекарва повече време, когато чака Андрю на летището.
Само че аз слизам от самолета.
Обикновено. - Един път не успях за самолета.
Сега съм тук. - Готви ти и те обслужва.
Знаех си. Свещите, цветята, подготвяш ме за нещо. Нека позная...
Приел си назначение в Узбекистан.
Назначение за цял живот.
Това е годежен пръстен.
Така си казах и аз: "Това е Годежен пръстен".
И отговорът ти е...
Ти нищо не ме попита.
Нищо не съм те питал?
Какво си мислех според теб, като ти го давах? Да идем на кино?
Подходящите думи са: "Ще се омъжиш ли за мен?"
И може би трябваше да го направиш насаме.
Исках да споделя момента с приятели.
Наши добри приятели, които се чудят какво си шепнем.
Какво да направя? Да кажа "да", за да им е удобно и после да се отрека?
Отговорът ти "не" ли е?
Не... не знам...
Говорехме си как ще се оженим... - Да, някой ден...
Да си тръгваме? - Ключовете ми са там вътре.
Но на нас ни е добре заедно.
Откъде знаеш? Ти винаги си в Гватемала, Руанда, Египет...
Това ми е работата. Ходя на разни места и снимам.
Искаш да си сменя професията ли? - Не.
Искаш да скъсаме ли?
Андрю, огромна е разликата между това да кажеш не на предложение...
за брак и да скъсаш.
Ще ти се обадя, или ми се обади ти. Както и да е.
Задръж пръстена и си помисли и когато се върна от Фиджи...
Фиджи, точно така. - Какво?
Нищо. До тогава ще си ми простил за...
...че те изложиш пред приятелите и аз няма да се чувствам странно...
...за своя отговор, просто ще се върнем към нормалното.
Обещай ми, че ще си помислиш за това. За нас.
Ще го направя. Обещавам.
Ей, лека нощ.
Лека нощ, приятелю. - Лека нощ, Андрю.
Трябва да е било ужасно за вас. Съжалявам, просто трябва да помисля.
Та вие се познавате от години. - Той е страхотен мъж!
Той е невероятен мъж. - Точно така, какво още искаш?
Не знам.
Добре... добре.
Ще ми кажеш ли какво става наистина?
Ако ще си прекарваш живота с някого, не трябва ли да се вълнуваш?
Раздрусан! Не трябва ли да има магия?
Искам да запомниш, че добрите момчета трудно се намират.
Да не го забравяш, докато играя голф. - Разбрах.
Стискам ти палци. - Благодаря.
Хайде. - Лека нощ.
Просто... не искам да съжаляваш за решението си по-късно.
Това е. - Добре.
Ще ти се обадя.
Ехо...
Ало? - Защо не си в стаята си?
На интервю с Карълайн Томас съм. Тя е моята нова най-добра приятелка.
Кой ще ти свърши работата? Вече изоставаме.
Ами ти, защото си брилянтна. И защото не мога сега.
Трябва да затварям.
Здравей.
Нямаш доверие на телефона, нали? - Могат да ти затворят.
А ако някой ти откаже? - Не се е случвало.
Трябва повече да излизаш. - Къде е тя?
Сигурно се приготвя и не те е чула.
Да тръгва? - Всяка събота ходи до някъде.
На срещи ли?
Посещава дом за ветерани.
Аз... ще почакам тук.
Ето го и моят рибар.
Дейв харесва спорта. Това е новият брой.
Здравейте. Искате ли списание?
Ню Йорк Янкис са спечелили всички трофеи, те са страхотен отбор.
Според кого?
Стига, бе! Но това пише.
Сигурно е болезнено. Да гледа всички тези мъже, които са се върнали.
Тя приема с достойнство ролята си да помага на тези хора.
Не ги мразя. Просто има отбори, който харесвам повече.
Ще ме остави ли да напиша историята? - Не знам.
Ти имаш влияние върху нея.
Няма да се възползвам.
Дори и да те убедя, че идеята е добра?
Това не е мое решение. Тя трябва да реши.
Звучи честно.
Знаеш ли, добре е, че я подкрепяш.
Взаимно е. След като загуби дядо, тя посвети живота си на другите.
На баща ми, учениците й, на мен, на този човек.
Била е само на 20. Искам сега аз да се погрижа за нея.
Ти си необикновен мъж. - Не смятам така.
Ти не подкрепяш ли семейството си?
Семейството ми е в Бостън. Не сме особено близки.
Баща ми почина преди няколко години, а с майка ми не се виждаме често.
Оплаквам ти се... за което се извинявам.
Да не те боли кръста? - Не, добре е.
Трябва да разтегнеш бедрата. Моите мускули са стегнати.
И... ти не се оплакваш, ние си говорим.
Мисля, че баба ти вече трябва да е свършила.
Защо правиш това? - Честно ли?
В началото... се надявах да намеря моя Нийл.
Има толкова много ранени мъже.
Повтарях си, че всичко е възможно.
А после? Нещо промени ли се?
Да, така стана.
Да помагам на хората ме кара да се чувствам добре.
Дори и сега.
Аз съм от поколението, което почита обслужването.
Към страната, един към друг.
На много хора може да им звучи старомодно.
Не знам. На мен не ми звучи старомодно.
Но звучи точно в традициите на семейство Томас.
Това ми хареса.
Компанията е хубава, но имам работа.
Не се тревожи, благодаря ти за чудесния ден.
Няма защо. По същото време другата седмица.
Радвам се, че се видяхме. - Хареса ми.
И на мен.
Малко помощ? - Благодаря.
С какво се занимава Лукас? - Не знаеш ли?
Той е физиотерапевт. На път е да го публикуват.
Наистина ли? - Написа книга с упражнения.
Дотук беше страхотно. Какво следва?
- Ще има ли камери...
Ще ми позволиш да направя репортажа! Благодаря ти!
Извинявай... Ами просто трябва да те запишем.
Да разкажеш със собствени думи. Междувременно...
Не вярвам на това "междувременно". Животът се случва в реално време.
Кога искаш да започнем?
Ако искаш да го направим тук. По-естествено ми се струва.
Това ни трябва на нас.
Готова ли си?
С мои думи ли? - Каквото искаш.
Добре...
Трябва да започнем от самото начало...
...само че ми е трудно да кажа къде точно е началото.
Познавам го откак се помня, от училище.
Но се преместиха една година преди завършване и загубихме връзка.
През 1943 година не го видях повече.
"Засадете градината на победата"
Войната беше започнала... Засадихме градина на победата...
...събирахме хартия за рециклиране.
Където и да погледнеш, имаше напомнения.
Всичко това се правеше на фона на войната.
Защото всички имахме любим "там".
Хората слагаха звезди по прозорците да покажат колко човека са изпратили.
Всички бяхме обединени от чувството на патриотизъм.
И аз допринасях за това, като работех за организацията на служителите.
Карълайн?
Нийл... - Не мога да повярвам...
Джени! Виж кой е тук!
Нали помниш сестра ми? - Да.
Нийл Томас, изглеждаш много по-добре, отколкото те помня.
Ти също... И ти изглеждаш добре... и двете...
Изглеждаш невероятно!
Не прави така! - Много е вкусно.
Опитай.
Добре ли е? - Да.
Значи си пилот?
Значи ли, че ще... - Засега съм тук.
Работя като инструктор в базата.
Може да не ти се наложи...
Никой не знае...
Прекарахме страхотно! - Наистина!
Обожавам тази песен, а ти? - И аз.
Почувствах се виновен за това, че тя скочи.
Но после видях теб...
...и изведнъж аз...
Карълайн, може би сега не е най-подходящото време, но...
...в тези дни не можеш да оставиш нещата настрани...
Когато си спомня как отраснахме заедно, си спомням толкова много неща.
Но се кълна в живота си...
...не мога да си спомня момент, в който да не съм бил влюбен в теб.
Иска ми се да кажеш нещо.
Искам да ме целунеш.
Изкарахме една страстна седмица.
Оженихме се след още три дни.
Едно от нещата, което научиха хората от тази война, бе...
...да не губят време.
По-добре, отколкото да оставиш любовта да ти се изплъзне.
Говори ли с Андрю? - Най-вече с телефонния секретар.
Реши ли нещо? - За пръстена ли?
За пръстена, за човека... - Притискаш ме повече от него.
Притискам те повече, говоря с теб повече от него.
В това е проблемът. - И кой печели в случая?
Искаш ли цял живот да си независима?
Имаш страхотен мъж, двамата сте отделени и правите каквото искате.
Бил убила за такава свобода. - Добре...
...но аз търся нещо повече.
Облегни се назад и я размахай. Това няма още да го правя.
Ето още едно упражнение за вас.
Обърни се ето така.
Искам да си дадеш лявата ръка и да го предадеш на другата.
Откопчавай се и я размахай.
Искам да правиш това движение, разбра ли?
Не го пресилвай.
Беше страхотен с това момче. - Трябва да раздвижи ръката си.
Не може вече да е питчър и си мисли, че животът му е свършил.
Ще го върнеш ли на игрището? - Да, евентуално.
Ще отнеме време, но трябва да се възстанови.
Ами ти? Липсва ли ти пистата?
Какво имаш предвид? - Съжалявам, проучих те в Гугъл.
Добре, какво откри?
Добре, г-н Томас, разбрах, че сте били гард в колежа...
...а когато сте завършил, сте станал треньор в НБА,
а няколко години след това един ден просто сте напуснали.
Какво стана? От важна работа сте се отказали.
Не и, ако се вгледате в хората, които го правят.
Някои са разведени и децата им едва ги познават.
Мислех си, че искам повече от това да пътувам от град на град с...
...тайфа момчета... Мислех, че се интересуваш от баба ми.
Да... Боже...
И си тук, за да говорим за... - Бедрата ми.
Мускулите... - А, да...
Имам две минути преди следващия ми ангажимент и мога да ти покажа нещо.
Ще е страхотно! - Добре, събуй си обувките.
Ами няма да ги събувам.
Добре тогава. Нещо за разтягане.
Десният крак напред, лявото коляно надолу...
Нека ти помогна. - Добре.
Добре. Искам да се отпуснеш към мен.
Добре. - Усети това място.
Оу! Знаеш ли кой е това? Сигурно годеникът ми.
Да, той е! Андрю, здравей... благодаря ти много...
Оу! Това е... това е странно...
Здравей, Андрю... благодаря ти... чувствам се страхотно!
Чичо ми ни продаде тази къща.
За 100 долара в аванс и по 50 долара на месец.
Нямахме търпение да решим какво ще я правим.
Дървото беше изгнило, имаше термити.
Но беше наша. Първото нещо, което имахме заедно.
Не бих се отказала от нито един миг, в който ремонтирахме къщата с Нийл.
Дъски, пирони, боя, семената в градината,
всичко е докоснато от ръцете му.
Той присъства навсякъде в къщата.
Остави ми рай, преди да си тръгне.
Майка ми беше ни дала стари мебели, онзи люлеещ се стол...
...седях на него, когато Нийл ми предложи.
Представяхме си много деца, тичащи в двора. Нийл казваше:
Със сигурност ще ни трябва ограда, за да ги задържим вътре.
Може ли този танц?
Не, спри...
Карълайн!
Не ходихме никъде за медения месец, но никой не е имал по-хубав от нашия.
Това трая една година... До деня...
Американските пилоти нападат не назовани цели в Германия...
немците контраатакуват... Ще бъдат подсилени американските части...
съюзниците напредват... Конфликт в Тихия Океан...
очакваме данни от кореспондентите ни в Пърл Харбър...
Събират се в централната част на Тихия Океан...
Японците имат намерение да възвърнат позициите си...
Налага ли се да отидеш?
Мисля, че трябва да отида.
Ако не свърша работата си... - Ти си вършиш работата...
Имаме шанс да останем заедно... - Не мога да мисля така, Карълайн.
Ако той рискуваше живота си, аз щях да имам куража да живея.
Затова се фокусирах в настоящето.
Пишех му всеки ден.
Понякога по два пъти.
Господин Майърс! Здравейте!
Това писмо е от някого със същата фамилия като твоята.
Благодаря!
Скъпа Карълайн, липсваш ми.
Изпращам по един подарък за теб и нероденото ми дете.
Напускаме Сан Франциско и тръгваме към Пърл Харбър след седем дни.
Защото сме заместници чакаме да ни определят назначение.
Борбата сега е на северния остров Каролина и Филипините...
Морските пехотинци превземат островите, а флотът разчиства морето.
Що се отнася за мен, мисля за теб непрестанно и пазя твоята валентинка.
Тя е до сърцето ми, да ми напомня, че един ден всичко ще е зад гърба ни.
И пак ще сме заедно...
Понякога забравям за миг къде съм, оглеждам се и очаквам да те зърна...
а там е само грозният океан, който е втренчил поглед в мен...
Останалото е за мен.
Боже... живеех заради тези писма...
Понякога минава месец, без да чуя и дума, а после получавам по няколко.
Всички в квартала са напрегнати, щом видим куриера на Уестърн Юниън.
От това всички най-много се бояха... да получат телеграма.
Здравейте деца, майка ви вкъщи ли е?
Много съжалявам...
Но... животът не спираше, понякога даже се движеше в галоп.
Тази сутрин ни съобщиха, че линиите на съюзниците...
са започнали атака срещу японците под командването на ген. Макартър...
при Филипините, обединени в най-голямата армада в историята...
Тихият океан приютява събиращите се военни сили...
Видя ли какво е направил татко за теб?
Тате сега е в самолета и си мисли за теб.
Госпожа Карълайн Томас?
Съжалявам...
Може да искате да се обадите на някого.
От Военноморският отдел на САЩ със съжаление ви информират,
че съпругът Ви, Нийл Томас, е изчезнал по време на акция...
Той не е мъртъв... те не знаят...
Изчезнал не значи мъртъв! - Не.
Мъжът ми не е умрял!
Изчезнал не значи мъртъв!
От този ден нататък започна истинското чакане.
Мисля, че е време да се прибирам.
Карълайн, добре ли си? - Само съм малко уморена, това е.
Добре... да спрем за сега.
Обади се на 911! Карълайн, Карълайн!
Тя е в интензивното отделение, там не ни пускат.
Крейг иска да знае какво става. - Да се надяваме, че не сме виновни.
Ти си още тук? - Да тревожех се... разтревожена съм.
Тя е имала малък сърдечен удар и сега установяват колко и е навредил.
Чувствам се отговорна. - Не, аз не смятам така.
Но ние си говорихме и й стана лошо...
През последните дни е по-щастлива от всякога.
Тя пак е влюбеното момиче.
Ето. Студено е.
Благодаря. - За нищо.
Надявам се, като остарея, да имам някого като теб да се грижи за мен.
Като мен... Не. Тя е много по-силна от мен.
Имам чувството, че...
...просто искам да направя така, че да й е добре.
Да... знам, че това правиш. Ти служиш на хората.
Мислил ли си да спреш работа за малко?
Била е още момиче, когато е останала сама. Не е погледнала друг мъж.
Само една любов за цял живот...
Кой друг е получил това?
Истинската любов...
Това не е разбито сърце...
Просто никога не се е отказала от любовта си.
Трябва да отида там...
Благодаря ти... за дето изчака. - Няма защо...
Разбира се... Ей, знаеш ли...
...ето как може да контактуваш с мен, може да ми се обадиш вкъщи, ако...
Благодаря. - ... Ако имаш нужда от нещо.
Всичко свърши.
Не може ли да го отложим за няколко седмици?
А после? Да й причиним нов удар и семейството й да ни съди?
Какво друго можем да направим?
Страна, за която си струва да умреш
Ало, Сюзън е. - Сюзън, моята годеница ли?
Тази Сюзън, която не искаше да говори за това, преди да се върнеш.
Как е Фиджи? - Красиво, романтично...
...самотно. Искам да те видя. - Кога се прибираш?
Не знам, срещнах едни момчета, които са направили страшна лодка...
...те искат да поостана малко, за да можем да поплуваме с лодката.
Нямаше търпение да ме видиш... - Така е.
Но Сюзън, това се случва веднъж в живота.
Добре, радвай се на това изживяване и се опитай да не си толкова самотен.
Ще ти се обадя скоро. Чао.
Ало. - Ти си здравей.
А... здравей, тя как е?
Малко е нестабилна, но според докторите, ще се оправи.
Пита за теб. - Питала е за мен?
Искаше да ти каже, че е добре. Защо не отваряш вратата?
Защото никой...
Не можеш да кажеш, че не се обаждам предварително.
И ти не можеш да кажеш, че не съм ти се усмихвала, преди да те изритам.
Имам малко домашна работа. - Домашна работа?
Утре ще ходя до Вашингтон... и малко трябва да почета.
Добре. Тогава ще се видим, когато се върнеш.
Добре. Ей...
Трябва да ти кажа, че шефът ми, Крейг, няма да продължи с интервюто.
Затова отмени целия проект.
Оу... смятам, че баба ми ще е много разочарована.
Какво ще правиш сега?
Ще интервюирам добри и чувствителни хора.
Имам предвид...
какво... ще правиш...
...сега?
Знаех си, че не трябва да отварям. - Искаш ли да си тръгна?
Не...
Но мисля, че трябва, така че...
Трябва да знаем, че можете да защитите вашите убеждения.
Аз съм благословен, постоянната ми борба се отплати, но...
...докато не преминеш, не знаеш дали си успял...
Нямам намерение да спирам, заради всички, които вярват в мен.
Още много години, сигурна съм... Браво, момчета.
Сенаторе, благодаря ви за времето. - Няма защо.
Моля ви да ме осведомите какво е станало, за да знам.
Ако мога нещо да направя за вас, само кажете.
Благодаря ви.
Всъщност...
Ало? - Мис Алисън, намерихме информация.
Много бързо.
Асистентът ми ви изпрати имейл. - Благодаря ви много.
Няма проблем. - Получихме го.
Ей, как си? - Искам една услуга.
Препращам ти един имейл. Потърси някой жив роднина на...
...човек на име Джефри Билингс, някъде в Тексас.
Лукас е, трябва да затварям. - Лукас?
Здравей. - Здравей.
Как е нашето момиче. - Почива си в интензивното.
Здравей. - Благодаря.
Родителите ми дойдоха от Ню Йорк, ще се изненада, като се събуди.
Как е в столицата? - Изпълних си мисията.
Ще летя за Тексас. - Тексас?
Знаеш ли дали някой е потърсил дядо ти, след като е изчезнал?
Мисля, че са направили всичко. Баба ми го търси с години.
Има няколко оцелели американци от мисията...
...в която е участвал дядо ти.
Само един... някой си Робъртс.
Само че той е починал малко, след като се е върнал в САЩ.
Има още един. Джеф Билингс.
Морските докладват, че е бил спасен, но документите са смесени...
...класифициран е като убит по време на акция...
...допреди седем години, когато е починал от естествена смърт...
...тогава са подредени документите. Баба ти дотогава е спряла да търси.
Много мило, но е малко късно, за да научим нещо полезно.
Ами... мъртъвците не спират да говорят, Лукас.
Здравейте... Г-н и г-жа Билингс?
Сюзън Алисън, обадих ви се снощи от Вашингтон.
Аз съм Ан, а това е Блен. - Здравейте.
Вие ли сте тази от телевизията? - Да, аз съм.
Нещо за пиене? - Няма нужда.
Благодаря ви, че приехте да говорим.
Не знам с какво можем да ви помогнем.
Знам историите на баща ми от войната, говореше за някакъв лейтенант.
Той спасил живота на баща ми, но не знаеше какво е станало с него.
Я почакайте, лейтенант Томас ли е спасил живота на баща ви?
Да, госпожо.
По време на някаква битка и двамата били ранени тежко.
Приземили се успешно на земята...
...местните закарали баща ми при американците...
Помагат на баща ти, а лейтенанта... - Лейтенантът останал...
В колата имало място, където да скрият само един човек.
Баща ми бил много по-зле, затова отишъл той.
Всичко е написано в писмото.
Какво писмо? - Което написа след спасението си.
Както и да е. Това е последният път, когато баща ми видял лейтенанта.
Потърсил го след войната, но открил само, че се води безследно изчезнал.
Значи лейтенант Томас е останал там, в джунглата?
Местните са можели да си прикриват следите. Поне не е бил сам.
Заповядай, скъпи. - Баща ми всичко е записал.
БИБЛИЯ
Майка ми е запазила Библията, за да й напомня, че всичко е в божиите ръце.
Мисля, че това писмо е било дадено от лейтенанта за съпругата му.
Ето, заповядай. Най-сетне си вкъщи, а?
Здравей!
Чух, че от болницата са те пуснали, не могли да те удържат. Как си?
Радвам се да те видя. След го пуснеш, можем да говорим.
Да ти представя родителите си. Майка ми - Маги.
Баща ми - Нийл. - Радвам се да се запознаем.
След като гледах програмата ти, вече те познавам.
Наистина се радвам. Имам изненада за теб.
Нийл... баща ти е спасил живота на този човек.
Можел е да се спаси, но вместо това е спасил друг човек.
Джеф Билингс не е разбрал какво е станало с мъжа ти.
Но в това писмо се споменава нещо за "Моранг". Аз ще проверя.
Мислиш ли, че може да го намерим? - Някой все ще знае какво е станало.
И аз ще разбера.
Обещавам.
Обещала си? - Трябваше да съм оптимист.
Твоята работа не е ли от значение? - Това ми е работата. Те ми я даде.
Мислех си, че аз и ти. Да ти обясня. - Не, не, не!
Добре. Ще се видим след седмица. От три години не съм ползвала отпуск.
Ти наистина ли? - Да.
Може да нямаш работа, като се върнеш. - Добре, след като така искаш.
Ще й влееш ли малко разум?
Не съм съгласна с Крейг, но всичко, които имаш е едно име.
И място. Време е да разбера. - Няма защо да ходиш там.
Бил е при местните, така се казва в писмото.
Аз съм местна в Ню Джърси. Това не е Ню Джърси.
Няма да оставя Карълайн да умре, преди да разбере какво е станало.
Защото си влюбена във внука й.
Знаеш ли какво... харесвам внука й, но съм загрижена за нея.
Сюзън, какво става? Какво става? - Нищо... Почти нищо...
Ами Андрю? - Обмислям го.
Ще се отдръпна от Лукас. - Изглежда се сближавате.
Може ли да не говорим за това? Отдръпвам се от Лукас.
Виж ме... отдръпвам се... няма Лукас.
Разбрах.
Здравей. - Здравей, донесох ти нещо.
Това ще те направи гъвкава, здрава, и да се надяваме...
...щастлива. - И това прави всичко, което каза?
Да, след като те науча да го използваш.
Не мога да го приема.
Знам колко си заета в работата, а сега се занимаваш с баба ми и...
...си помислих: Кога имаш време за себе си?
Ами аз... тичам.
Това върви с цветята. Приятелско напомняне да спреш за малко...
...на се наведеш напред с изправен гръбнак и да помиришеш розите.
Обожавам розите!
Не мога. - Защо?
Това е подарък. За всичко, което направи.
Мисля, че трябва да си останем на ниво приятели.
Приятели? Добре.
Нека бъдем приятели!
Харесвам те...
Но имам връзка с друг човек.
И аз...
...трябва първо да реша какви чувства имам към него.
Трябваше да го кажеш, нали?
Явно аз те харесвам повече.
Това ли е най-точното местоположение? Това е в северната част на Батан.
Ами координатите на картата?
Пилотите могат ли да ме заведат?
Ще ме правят суперзвезда.
Страхотно! Я виж всичко това.
Не бих могла да съм по-горда.
Малко е смущаващо. - Защо?
Не мисля, че ще има хора. Кой би искал автограф за книга с упражнения?
Ти помогна на толкова хора. Те ще бъдат тук.
И ние също.
Защо не помолиш Сюзън? - Тя е сладка.
Хора, спрете. Тя има приятел, нищо няма да стане.
Съжалявам. Мислех, че ще излезе нещо.
Не, няма нищо.
Съгласна съм с баба ти. Тя е доста интересен човек.
Тя спомена за приятеля си... - Не се отказвай толкова бързо.
Харесваш я. Виждам го.
Може би човекът, за който говори, да не е мъжът.
Ей, какво правиш тук? - Върнах се един ден по-рано.
Трябваше да ми се обадиш, за да дойда и да те взема.
Може утре да ме откараш. - Утре ли заминаваш пак?
Не, не, не... Чакай малко... Съжалявам...
Имах 12 часов полет и имам нужда от прегръдка.
Добре.
Какво разследване!?
Това да не е Батан?
Помниш ли историята, която ти разправях. За жената,
която е изгубила мъжа си през войната. Помагам й да го намери.
След 60 години? - Да.
Само че сега знам къде е бил и името на мъжа, видял го последен.
Моранг?
Имаш ли още връзки? Дали ще ни помогнат?
Да... имам още някакви връзки... не сме се чували от известно време...
Това е любовта на живота й. Тя не знае какво е станало с него.
Няма нужда да ми казваш. Ще направя всичко за любовта.
Не искам да те нараня.
Да... разбира се, че не искаш.
Съжалявам, Андрю. Просто не съм готова.
Надявах се, че може би...
...но го усещах.
Не сме един за друг. Вината не е нито твоя, нито моя...
Просто така се случва.
Виждаш ли се с някого? - Не.
Защо, ти...
Не... аз... не.
Ще ми пратиш ли на имейл всичко, което намери за изчезналия войник?
Да.
А искаш ли да поговорим за нас? - Не сега.
Сега аз трябва да си помисля.
Ще се обадя на контактите си, може някой да познава човека.
Благодаря ти за достойното поведение.
Лукас Томас - Физиотерапевт
Едно разтягане е достатъчно
Здравей. Ще ми го подпишеш ли?
Не мога. - Защо?
Не съм го писал аз.
Съжалявам. Баба ти ми се обади и ми каза да се отбия. Тук е хубаво.
Поздравления. - Благодаря ти много.
Тя каза ли ти, че пак пише на ветераните?
Радвам се, че се справя.
За последният ни разговор... - Няма нужда да обясняваш...
Не. Трябва и... щях да ти се обадя, но...
Съжалявам, но... трябва да свърша с това...
Може друг път да поговорим...
Разбира се.
Ти се върна. - Точно така.
Какво стана с мисията? - Андрю се е заел.
Обещах на Карълайн, но трябва да се погрижа за работата си.
Трябва да споделя нещо. - Добре.
Току-що разбрах.
Какво става в офиса ми?
Нямаш офис. Ти напусна.
Не съм напускала. - Сигурно грешно съм разбрал.
Надявах се да се върнеш, за да решиш дали искаш кабинка.
Кабинка?
Внимавай!
Кога решихте да основете фонда? - Не можех да си позволя колеж...
Супер.
Андрю, Сюзън е. Не съм те чувала. Обади ми се.
За да знам къде си. - Пощенската кутия е пълна.
Здравейте... какво е чувството да знаеш...
Извинете...
Андрю. Здравей, търся те от седмици, мислех, че си блокирал номера ми.
Не, работих и... се опитвах да те забравя.
Съжалявам... - Не, беше права, така е по-добре.
Никога не съм там. Всъщност съм в Абукай, Батан...
...и имам малко информация за теб.
Карълайн!
Карълайн, този човек, Моранг, открихме го.
Значи... ще го виждам на телевизора? - Да, и той ще те вижда.
Все едно сте в една стая.
Невероятно!
Добре ли си, бабо?
Добре, време е за шоу!
Започнахме.
Г-н Моранг, вие сте.
Здравейте. Г-жа Томас?
Здравейте, г-н Моранг. Моля, казвайте ми Карълайн.
Карълайн, чест е за мен да се срещнем след толкова време.
Аз благодаря за възможността. Не си представях, че е възможно.
Г-н Моранг, знаете ли какво е станало с мъжа ми?
Да, знам.
Първият път, като го видях, беше тежко ранен.
Помогнете, първо на него.
Приятелят му беше зле.
Той ще умре. - Моля ви, първо на него.
Той беше добър човек.
Къде ме водите? - При американците.
Не, първо него. - Него след седмица. Зле е.
Дайте му шанс. - Няма да преживее пътя.
Вземете него.
Ще се оправиш, Билингс.
Ще се оправиш.
Гладен ли си?
Томас пазеше снимка на теб и бебето в джоба си.
Сега притежаваш сърцето ми! Дръж го до твоето и ми го върни!
Винаги ще те обичам. Карълайн.
Много пъти той моли Бог да ви пази.
Томас ставаше по-силен всеки ден и се присъедини към нас.
Понякога ни наближаваха патрули. Видехме ли ги, ги убивахме.
Понякога забравяха да дойдат. Затова ние ходихме да ги търсим.
Няма страшно Моранг, няма страшно.
Долу!
Влизай в лодката.
Заведи го на безопасно място! - Ранен си.
Заведи го на безопасно място!
Ще се върна!
Бог е моят пастир... Аз ще го следвам...
...в своите поляни ме отведи... с дъх на свежа трева...
...той се грижи за душата ми...
Той ми показа пътя... живях и славих името Му...
Преминавам през долината на смъртта и не чувствам страх...
...защото Той е с мен...
Карълайн...
Погребахме Томас до скалите.
Г-н Моранг, дали бихте могли да откриете мястото?
Помня го.
Вземи първа и трета. Благодаря.
След всичките тези години... сега тя знае.
Не знам как да ти благодаря.
Радвам се, че го направих за нея.
Джули почти свърши, можеш да бъдеш със семейството си.
Няма ли да останеш. - Не искам да се натрапвам.
Искам да дойдеш.
След премиерата на книгата ти, си помислих, че не искаш да ме виждаш.
Съжалявам, просто се разочаровах, когато те видях с приятеля ти.
Какво? Кога? - Няколко дена преди това...
Беше с някакъв мъж, прегръщаше го ентусиазирано.
Така ли си помисли...
Това беше сбогуване.
Сбогуване, а?
Какво ще стане сега?
Сега... флотът ще донесе тялото на дядо ти обратно в САЩ.
Ще почне процес на разпознаване... който е дълъг... разбирам, че...
...след това ще го погребат, и после...
Следил ли си ме? - Да, така е.
Защо? Защото ме харесваш, нали?
Да, малко...
Ами аз... трябва да се връщам на работа... защото имам важни...
Така ли? Наистина ли искаш да те пусна?
Малко по-късно...
Как е старата Джени? - Има още един внук...
...каза, че е изпратила снимки, но не ги виждам.
Първо трябва да ги свалиш... натисни онзи бутон.
О... я виж това!
Здравейте. Търсим Карълайн Томас. - Аз съм внукът й.
Г-жо Томас, аз съм капитан Брейди. Това е офицер Харис.
От името на Военноморските сили на САЩ сме тук, за да ви кажем...
...че тялото на мъжа ви, лейтенант Нийл Томас, изчезнал от 66 години...
...е открито.
За мен е огромна чест да ви доставя личните вещи на съпруга ви.
Те бяха възстановени.
Трябва да ви информирам...
...че от флота беше предложено да се награди в знак на благодарност...
...за показаният кураж пред врага и за изпълнение на войнският дълг...
...лейтенант Нийл Томас, от флота на САЩ ще бъде посмъртно награден...
...с "пурпурно сърце", "сребърна звезда" и "флотски кръст".
Благодаря.
Много ви благодаря.
Сега притежаваш сърцето ми! Дръж го до твоето и ми го върни!
Винаги ще те обичам.
Какво правиш? Пусни лопатата!
Бабо, трябва да го махнем.
Това е първата роза, която дядо ти засади, като купихме мястото.
Знам, бабо, но... виж. Няма да се оправи.
Храстът е умрял. - Може и да не е.
Може... да има още живот в корените му.
Засади го обратно в земята... всичко, което иска е шанс.
Добре.
Аз не се отказвам.
Връщам ти офиса.
Нали го беше дал на някого. - Това ще е най-добрата ни история.
Къде и кога се е случило всичко?
На гара "Юниън", за деня на "Свети Валентин". Сенатор Ървинг ни помогна.
О... много добре! Страхотно!
Сега след като са преминали, фокусирай кадъра на него...
Дойдохте навреме. - Радвам се, че дойдохте.
Сега се връщам. Пет минути.
Не бих го пропуснал... - Честит "Свети Валентин"!
Радвам се да те видя. И теб се радвам да видя.
Карълайн, добре ли си?
Да и пак ти благодаря. - За нищо.
Влакът ще дойде след няколко минути. Ще доведат съпруга ти оттам.
Карълайн, нищо не трябва да правиш. Само да чакаш, както правиш винаги.
Не се тревожи за камерите. Направи се, че ги няма.
Г-жо Томас, здравейте, как сте? - Г-н Уилямс, изглеждате добре.
Така ставаме двама.
Тъкмо си казвах, че е време онази красавица Карълайн Томас да се появи.
Ето те и теб. Точно по график.
Не искам да закъснявам. - Предполагам, че не бихте искали.
Мъжът ми днес се прибира вкъщи.
Да, вече разбрах.
Поправете се.
Добре, снимай!
Ходом, марш!
Вдигай!
Ходом, марш!
Вие влезте вкъщи. Аз ще напоя розите. - Ние ще ги напоим, мамо.
Не, скъпи!
Сюзън, това, което направи за баба ми, беше невероятно щедро.
Ами, харесвам семейството ти. Радвам се, че ги опознах.
Дори и да трябва да останеш с мен? - Да, не си толкова лош.
И аз бих искал някой ден да се запозная със семейството ти.
Може и да стане скоро. - Наистина ли?
Да. Снощи говорих с мама.
Страхотно!
Да. Не винаги сме били близки, но беше хубаво.
Кога се прибра за последно?
Ами... мисля, че когато баща ми беше жив.
Това беше едно щастливо време.
Просто не искам да... се чувствам по-различно без него.
Понякога различното може да е хубаво.
Неочаквано.
Ами ако аз дойда с теб, като се прибереш?
Това наистина ще е различно. И мило.
Превод и субтитри: Станислав Танев - Stuny